Будь ласка, використовуйте цей ідентифікатор, щоб цитувати або посилатися на цей матеріал:
https://dspace.nlu.edu.ua//jspui/handle/123456789/15562
Назва: | Проблеми співвідношення публічних закликів та підбурювання до злочину |
Автори: | Рубащенко, Микола Анатолійович |
Ключові слова: | публічні заклики розповсюдження матеріалів із закликами підбурювання до злочину публічне підбурювання злочини проти основ національної безпеки України терористичні злочини публичные призывы распространение материалов с призывами подстрекательство к преступлению публичное подстрекательство преступления против основ национальной безопасности Украины террористические преступления public appeals spreading of materials with appeals incitement to crime public incitement crimes against the basis of national security terrorism |
Дата публікації: | 2018 |
Бібліографічний опис: | Рубащенко М. А. Проблеми співвідношення публічних закликів та підбурювання до злочину / М. А. Рубащенко // Світ науки і освіти : науково-практичний журнал. – 2018. – № 1. – С. 19–25. |
Короткий огляд (реферат): | У статті аналізуються існуючі підходи до співвідношення публічних закликів та підбурювання до злочину. Установлено, що в доктрині кримінального права традиційно це питання вирішують шляхом застосування критерію визначеності адресату та визначеності діянь, до яких схиляється адресат. Ставиться під сумнів універсальність та самостійність цих критеріїв. Пропонується вважати головним критерієм розмежування публічних закликів та підбурювання до злочину – критерій наявності або відсутності ознак співучасті. Зроблено висновок, що публічні заклики, як самостійний злочин, за жодних умов не можуть уважатися видом підбурювання до злочину (в тому числі публічного підбурювання). В статье анализируются существующие подходы к соотношению публичных призывов и подстрекательства к преступлению. Установлено, что в доктрине уголовного права традиционно этот вопрос решают путем применения критерия определенности адресата и определенности действий, к которым склоняется адресат. Ставится под сомнение универсальность и самостоятельность этих критериев. Предлагается считать главным критерием разграничения публичных призывов и подстрекательства к преступлению – критерий наличия или отсутствия признаков соучастия. Сделан вывод, что публичные призывы, как самостоятельное преступление, ни при каких условиях не могут считаться видом подстрекательства к преступлению (в том числе публичного подстрекательства). |
Опис: | The article analyzes the existing approaches of the ratio of public appeals and incitement to crime. It is established that in the doctrine of criminal law this issue is solved traditionally by applying the criterion of the specificity of the addressee and the specificity of the acts in the content of the information. The universality and independence of these criteria are questioned. It is proposed to consider the main criterion for distinguishing public appeals and incitement to crime - a criterion for the presence or absence of complicity. It is concluded that public appeals, as an independent crime, cannot be considered a kind of incitement to a crime (including public incitement). |
URI (Уніфікований ідентифікатор ресурсу): | https://dspace.nlu.edu.ua/handle/123456789/15562 |
Розташовується у зібраннях: | Наукові статті кафедри кримінального права № 1 |
Файли цього матеріалу:
Файл | Опис | Розмір | Формат | |
---|---|---|---|---|
Rubashenko_19-25.pdf | 1.27 MB | Adobe PDF | ![]() Переглянути/Відкрити |
Усі матеріали в архіві електронних ресурсів захищені авторським правом, всі права збережені.